Ni kan få nåt er regeringen inte ens drömmer om.
Jag ger er ARPANET. Det har ni inte i Sovjetunionen.
Vad är ARPANET?
Ett sofistikerat sätt att dela information.
Varför är det intressant?
Det är framtiden.
Jag läste om din operation med FBI-agenten.
Vad är det som händer här?
Ingen annan vet om att du håller på med henne, än.
Vad vill du?
FBI:s övervakningsloggar om mig–
Vem som följer mig...
vart och när.
Oleg jobbar bara för sig själv.
Jag tror att det kan vara sant.
Du måste göra en sak åt mig först.
Vad som helst.
Du ska genomgå en lögndetektor.
Jag skulle aldrig förråda dig!
Du måste göra det.
En lögndetektor? Omöjligt.
Jag kan lika gärna ha en skylt om halsen med “Skyldig”.
Jag hjälper dig.
Jag lär dig hur du lurar maskinen.
Sånt är jag tränad för.
Kan du det?
Ja visst.
Det ordnar sig, Nina Sergejevna.
Du ska få se.
Misslyckas jag dödar han mig.
Du misslyckas inte.
Är det möjligt?
Ja, det är det nog.
Du ser ut som en spion ur nån gammal film.
Det kanske blir snö.
Vädret anpassar sig inte.
Har du nåt åt mig?
Ja, ursäkta.
Centret vill att ni ska bugga ARPANET.
ARPANET? Forskaren nämnde det. Vad är det?
Ett avancerat processystem som har med datorer att göra.
Allt finns här.
Här är buggaren.
När man kopplat ihop dem tar överföringen 30 sekunder.
- Överföring? - Av info i datasystemet.
En bugg stor som en råtta?
Ja, en stor bugg. När överföringen är klar kopplar du ur den.
- Vad berättar råttan då? - Kan jag inte säga.
För att du inte vet, eller för du inte kan?
- Vet inte. - Just det.
Var det finns ost, antagligen.
- Fler frågor? - Du har nog svarat på allt.
- Teknik är inte min starka sida. - Tydligen.
Jag är ledsen att ni måste jobba med Larrick.
Han är farlig och oförutsägbar och utgör en risk för er familj.
- Om jag fick bestämma– - Det får du inte.
- Du får inte bestämma. - Nej.
Lycka till.
- Beredd? - Japp.
Henry?
Henry!
De väntar mig på Rezidentura. Jag har bara en minut.
- Okej. - Jag gör testet.
- Vad har ändrat sig? - Inget.
Inget. Jag älskar dig.
Vet du inte det än? Så mycket större skada då.
Du får ditt bevis.
- När då? - Säg själv.
Ikväll.
- Helvete! - Du är ett fyllo, Charles.
- Du har tappat stinget. - Släpp mig!
- Fattar du nu? - Ja. Det räcker nu!
Min far var journalist.
Din, då?
Han var jobbare.
Vad gjorde han?
Jobbade i kolgruvan.
- Mera kaffe? - Tack.
- Och du? - Nej tack.
Var bor han, din far?
Han är död.
Hur dog han?
Han gick till jobbet en dag.
Och kom inte hem mer.
Tidningen var krossad.
Inga uppgifter om gripandet.
Ingen kropp vi kunde sörja och begrava.
Vi visste–
Samma öde drabbade så många som tordes stå upp mot Somoza.
- Har du träffat Larrick? - Ja.
Hurså?
Kapten Larrick är välkänd i min grupp.
Han höll ett tal vid Heritage Foundation om mitt land.
- Jag vill höra vad han sa. - Vad sa han, då?
Att Nicaragua är svärdsspetsen...
för sovjetisk dominans över västra hemisfären.
- Såg han dig? - Nej.
Säkert?
Jag var ett ansikte bland många, inget annat.
- Larrick är oerhört farlig. - Det vet jag.
Två kontras är på väg till ett träningsläger i Virginia nästa vecka.
Hur kommer vi in?
Larrick ger dig ID och klartecken.
Speciella marinstyrkor som sänds till Nicaragua...
tränas i spanska, språk och kultur.
Du kommer in som instruktör.
Du kör in på basen.
Kedjelänkat staket runt hela området.
Eletrifierat. Strömbrytaren sitter här.
Du kopplar bort strömmen, och då klipper vi upp staketet.
Varför inte i bakluckan på en bil?
De inspekterar alla bilar.
- Men Larrick, då? - Ja?
- Var finns han? - Här.
Vad är det här?
Du ska frågas ut på engelska.
- Vad är det här till? - För att mäta din andning.
För att mäta handsvett.
För att beräkna blodtryck och puls.
Det är kopplat till en sensor som tar upp stressindikatorer...
men en bläckstråle på papperet.
Hur känns det?
Som en brottsling på väg till avrättning.
Det är poängen, att väcka ångest och rädsla.
Svara bara med ja eller nej.
Det där är testaren. Han ställer alla frågor.
Men den här gången gör jag det.
- Varför då? - Hans engelska är inget vidare.
Under utfrågningen kan han antyda att det är nåt problem.
Vad då för problem?
Nån tvetydighet i svaren. De använder det som teknik.
De frågar om du kan klargöra nåt för att förtydliga.
- Vad ska jag säga då? - Nej.
Ska vi börja?
- Är ditt namn Nina Sergejevna Krylova? - Ja.
Du bor och arbetar på Sovjetambassaden?
Ja.
Litar du på mig, Nina Sergejevna?
Nej.
Bra.
Målarna vill veta om du föredra äggskal eller murgröna...
på panelen i yttre kontoret.
- Vad är det för skillnad? - Färgen.
- Larrick vill träffas. - Varför då?
För att prata om uppdraget.
Kan vara ett spel.
Han kanske inte dödade Emmett och Leanne, men han ville det.
En tiger som husdjur är ändå alltid en tiger.
Jag tar det mötet. Vi ses på nån offentlig plats.
Nej, jag gör det. Du är bättre skytt än jag.
AVDELNINGEN FÖR DATAKUNSKAP
- Den här artikeln ni jobbar med– - Den handlar om teknologi.
Då har ni kommit till rätt ställe.
Charles har väl berättat vad vi gör här?
Har inte hjärna nog, du får ta hand om det.
Jag jobbar med avancerade paketutbyten för datasystem–
En enda kommunikationslänk...
som samlar information till datagram...
och sen överför dem till ett bifogat nätverk–
som en sorts handslag...
som kopplar ihop datorer med varandra på distans i en virtuell rymd.
Virtuell rymd?
Ni känner till ett postkontor?
- Ja visst. - Ja.
Säg att ni har en vän i Japan som heter Hirohito.
Hirohito bor i en liten avlägsen fiskeby i Japan...
och vill skicka er ett vykort.
Han kan bara japanska och det kan inte ni.
Då skickar han vykortet till postkontoret i Japan...
som översätter det till ett universellt vykortsspråk.
- En kod. - Just det, en kod.
Och postkontoret ligger i Japan?
Japan, i Johannesburg...
Bangkok, Rio.
Var som helst och överallt. Lite grann som Gud.
Fast utan stort skägg och vita kläder.
Till skillnad mot det japanska postkontoret som finns i Japan...
- bor Gud i– - I himlen.
I himlen, ja. Och himlen är som vi alla vet–
PDP-10.
Eller som vi gärna kallar det: Besten.
Det kan köra multipla operativsystem–
TENEX, TYCOM-X, ITS, WAITS, TOPS-20...
osv – simultant.
- Och vad händer där? - Skapelsen.
Inte riktigt.
Det info som Besten skapar måste spridas.
Tänk pollenkorn för vinden.
Och det händer i ett annat rum.
Tänk på Besten som en hjärna utan kropp.
En maskin som tjänar din hjärna...
som kan översätta vykortet på ett av de 116 språk som människan har...
till en universell kod på en gång...
så att vi kan få del av dess tankar och känslor över ett nätverk...
så stort som själva universum som kommunicerar med oss här.
GRÄNSSNITT, MEDDELANDEPROCESSOR
Meddelandeprocessorn för gränssnittet.
Vi har vårt eget numera.
Det är så att säga själva motorvägssystemet...
där all information flödar fram.
Vilken sorts information?
Vad som helst och allt som finns i nätverket.
Vem är på det här nätverket?
Vetenskapsmän, matematiker, universitet, militären.
Är militären och vetenskapsvärlden på samma nätverk?
Just nu.
Gränssnittet är som en trafikpolis?
Trafikpolis, moderator, översättare–
håller info igång, utan felmeddelanden och hinder...
ett ändlöst band av virtuell motorväg.
- Som leder vart? - Till framtiden.
Är ni en KGB-officer, Nina Sergejevna?
Ja.
Har du försett KGB med information om Stan Beeman?
Nej.
Har du talat om sanningen för mig?
Ja.
Vi tar en kort paus.
- Hur går det? - Det går bra.
Maskinen funkar som en kamera.
Vet kameran om du är lycklig för att du ler?
- Nej. - Nej, just det.
Det läser inte tankar, för den har ingen hjärna.
Tänk på den som en insekt, en geting.
Om en geting landar på din arm blir du rädd, va?
Du håller andan och hoppas att den ska flyga iväg.
Om den inte gör det, vad gör du? Får panik.
Och då sticker den dig.
Den kanske sticker för att den känner din rädsla.
Eller kanske för att du i panik skrämde den.
Du är rädd och getingen också.
Hönan och ägget, va?
Vet du varför ormen dödade Kleopatra?
För att hon rörde sig. Förstår du?
- Jag får inte röra mig. - Inte på insidan, där ska du vara lugn.
- Hur gör jag det? - Du måste tro på vad du säger.
Du måste överlämna dig till det.
För att lura maskinen, den här getingen–
måste jag ljuga för mig själv.
Du måste ljuga för att säga en viktigare sanning.
Nu börjar vi igen.
Det här är slutet eller början på science fiction. Nåt av det.
Vi leker med verkligheten som om den vore modellera.
Jag räknar med att du tar oss in i det där datalabbet.
Det finns ett kodlås. Jag vet var Rosenbloom har koden.
- Håll dig nykter, Charles. - Torr som en häxtutte.
Var inte orolig, allt är under kontroll.
Har du försett KGB med information om Stan Beeman?
Nej.
- Jag kan inte göra det här. - Knip ihop din anus.
Va?
Knip anus innan du svarar.
- Skämtar du? - Nej.
Har du försett KGB med information om Stan Beeman?
Nej.
Funkar det?
Det funkar.
Planerna är ändrade.
Jag kommer inte till mötet med kontrashöjdarna.
Varför då?
Jag reser till Nicaragua.
- Hur länge då? - Svårt att säga.
Sex månader, kanske mer.
Varför så bråttom?
Vi sätter upp en kontrasbas vid Selva Negra Cloud Forest.
Vad finns det där?
Fjärilar.
Monarkfjärilar. De förökar sig där.
Fjärilarna blir nog glada att se er.
Det är svårt att nå dit. Bara 120 km från Managua.
Ska ni bygga en nationalpark?
Vi ska minera Managuas hamn.
Vi behöver ändå hjälp för att komma in på basen.
- Är ni ensam? - Varför frågar ni?
Man kan inte vara nog försiktig.
Det är svårt att känna sig säker.
Jag är förvånad att ni är ensam.
Det är som en dans.
Det här.
- Fråga och svar. - Rop och svar.
Sånt som de kör i negerkyrkor.
Prästen ropar ut och församlingen svarar.
- Känner du till negerkyrkor? - Jag gillar musiken.
Marvin Gaye, Curtis Mayfield, Aretha.
Gospel, rhythm’n’blues– all the old stuff.
Är vi klara här?
Känner du till rummet där du ska frågas ut?
Ja.
Blunda.
Vad ser du?
En säng.
Ett bord, stolar, en matta.
Välj ut en plats i rummet.
En tom plats.
Kan du se den?
Där är jag.
Jag är där.
Vi behöver en ny plan.
Larrick reser till Nicaragua.
- När då? - Snart.
Men han hjälper oss att komma in på basen.
- Men är inte där själv? - Nej.
Larrick måste vara där, det är ju meningen med alltihop!
Vet du vem han är, vad han har gjort?
Larrick är ett monster.
Han har skulden för hundratals av mina landsmäns död.
- Han ska betala. - Vad säger du?
Jag tänkte döda honom när vi kom in på basen.
- Larrick är en stor tillgång för saken. - En tillgång?
Vår operation och Larrick är större än din önskan om hämnd.
Det är ingen önskan.
Det är en skuld, som jag är skyldig dem han dödat.
Hör på mig, Lucia. Det här säger jag bara en gång.
Larrick är ett monster men han är vårt monster.
Vad han än har gjort är ett intet mot vad han kan göra...
för oss och vår sak.
Vad tycker du om den här sötnosen?
- Den gillar jag. - 386 hästkrafter.
Fyrväxlad, raka överliggande kamaxlar.
Jag kör iväg med mitt liv
Letar efter ett bättre sätt
- Vart ska du ta vägen? - Ut.
- Kom hem till middag. - Ja.
Jag träffade Lucia. Hon var inte så glad åt de ändrade planerna.
Välkommen i klubben.
- Hon vill se Larrick död. - Vem gör inte det?
Hon tänkte göra det så fort hon kom in på basen.
- Så var det inte tänkt. - Så hade hon tänkt.
De hade fått oss dödade.
- Hon är ung och otålig. - Hon vänjer sig.
- Det är jag inte säker på. - Vad menar du?
Hon är hetlevrad.
Det känner vi igen.
VÄLKOMMEN
- Jag trodde inte du skulle komma. - Nu är jag här.
- Vill du ha nåt att dricka? - Jag vill ha det överståndet.
Jag ställer frågorna. Du svarar ja eller nej.
Jag förstår.
- Heter du Nina Sergejevna Krylova? - Ja.
- Är du född i Vladivostok? - Ja.
Arbetar du på Rezidentura?
Ja.
Är du medlem av KGB?
Ja.
Har du nånsin förrått ditt land?
Ja.
Vet nån från Rezidentura om att du är här?
Nej.
Har du smugglat elektronisk utrustning från USA?
Ja.
Vet Rezidentura om det här?
Nej. Ja.
Ja. Nej. Jag vet inte om de vet det.
Vi fortsätter.
Kan jag få lite vatten?
- Har du förrått ditt land? - Ja.
Har du förrått ditt land av ideologiska eller politiska skäl?
Nej.
Var det av privata skäl?
Ja.
Vet du vem som dödade FBI-agenten Chris Amador?
Nej.
Vet du vem som dödade Vlad Kosygin?
Ja.
- Vet du varför? - Ja.
Har du bedragit din kontakt inom FBI?
Nej.
Låtsas du vara FBI-informant...
fast du i själva verket spionerar för Sovjetunionen?
Nej.
Är du säker?
Ja.
Till denna fråga tycks det finnas en tvetydighet i svaret.
Finns det nånting du kan säga för att förtydliga?
Nej.
- Är du säker? - Ja.
Vi är klara.
Du klarade det.
Inga problem.
God afton, Raymond. Jobbar du nattskift?
Det är lika bra, vi har en ny baby, den sover aldrig.
- Den första? - Och sista.
Min fru vill inte börja jobba, bara stanna hemma med kotten.
Jag glömde mina läsglasögon hos Rosenbloom tidigare i dag.
Jag ser inte ett jota utan dem, kan jag gå upp?
- Namnet? - Charles Duluth.
- Med en mr Peter Emery? - Just det.
Jag behöver se ett leg.
Det behåller jag tills ni kommer med nyckeln.
- Självklart, tack. - Var så god, sir.
Ingångskod
Labbet är inte tomt, det skulle ju vara tomt!
- Lugna ner dig. - Vad gör vi?
Lugna dig.
Stanna här.
Gå ingenstans.
Förlåt.
Jag skulle ha gjort samma sak i dina kläder.
Skulle du?
Vi måste komma på hur vi ska få ut dig.
Vart då? Jag vill inte åka.
Vill inte åka ifrån dig.
- Men Oleg, då? - Honom klarar jag.
Oleg är en småpotatis. Han jobbar bara åt sig själv.
Hans far är en mäktig höjdare, men Arkadij föraktar honom.
Han vill ha sina övervakningsloggar.
Fixar du det?
För att hålla dig i säkerhet, ja.
Jag kan få info som oskadliggör rapporterna–
vart han går, hur och när.
Nej!
Jag vill göra vad jag kan för oss.
Arkadij håller på att få tillstånd från Moskva...
så att jag blir inläst på Illegals Program.
Kommer jag in där får jag tag på allt.
Jag måste ha frisk luft.
Okej.
Vi är tillsammans nu.
För alltid, ja?
Ja.
Vad är koden?
- Siffrorna, Charles. - Jag skrev ner dem.
Bläck, jag kan inte läsa–
Vilka är siffrorna?
6-3-2-4-6-1. Nej, vänta–
6-2-3-4-6-1.
- Är du säker? - Jag tror det.
- Du tror det? - 6-2-3-4-6-1. Säkert.
Kör.
Ännu ett bakslag.
Det där var otroligt.
Jag har inte känt sånt adrenalinpåslag...
sen jag låg med senatorsfrun från Missouri...
i Capitoliums tvättrum under en konferens.
Ja, sånt där kan bli beroendeframkallande.
Beroende, ja.
Det var helt otroligt kul.
Du såg inte så road ut.
Nybörjarskälva. Det blir bättre nästa gång.
Kul att du hade kul.
- Jag säger det bara. - Jag fattar.
Charles, jag fattar.
Vi gjorde det vi kom för, va?
- Ja, det gjorde vi. - Vad är det då?
Jag har dödat nån–
En som råkade vara på fel plats vid fel tillfälle.
Du gjorde det du måste.
För vadå? Vad var vitsen med det?
Några kryss och några nollor på en virtuell motorväg?
Jag fattar inte ens vad det betyder.
Vet du hur många människor jag har dödat?
Sett dem i ögonen när de dog?
Det är ju ditt jobb.
Som du är så bra på.
Du sa att du har lagt av.
Det här är tranbärsjuice och vatten.
Smaka.
Jo, smaka på det!
Du har fel.
Om vadå?
Jag är inte patetisk.
Jag är värdefull för dig och för saken.
Smaka!
Jag har haft jättekul!
Ring mig när du vill!
- Vill ni ha nånting? - Ja, samma som han fick.
Varsågod.
Badrumsgolvet är uppvärmt...
och det finns en jacuzzi i badkaret.
Vill du ta en dekadent jacuzzi med mig i ett dekadent badkar?
Det vill jag.
Jag såg dig i rummet.
Du var min hemliga kraft.
Men din agent Beeman?
Han betyder ingenting.
Du är en duktig lögnerska, Nina Sergejevna.
Vill du ge mig ett test?
Du kan binda mina händer...
binda mig naken på en stol...
lägga ord i munnen på mig, vad som helst.
Är det min belöning?
Min gåva.
Du är så obeväpnad...
har inget att försvara dig med, utom ditt förstånd...
ditt mod och din skönhet.
Hur kommer det sig att du är här?
Du är en otrolig kvinna.
Prata inte mer.
Men vad nu då, Oleg Igorevitj?
Rop och svar?
Översättning: Eva Söderqvist